Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová 

Posudek: oponenta

Práci hodnotil(a): Kryštof Boháček, Ph.D.

Práci předložil(a): Karolína Jirušková 

Název práce: Téma osudu ve starověkém Řecku

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Tématem práce je, slovy autorčinými, osud v myšlení starověkého Řecka. Nelze tak docela říci, že by se autorka přímočarým systematickým způsobem v předložené práci zabývala právě otázkou osudu na prvním místě. Zda je problematika osudu skutečně centrálním tématem textu Karolíny Jiruškové, je vlastně samo otázkou – totiž otázkou interpretační. Já se domnívám, že toto téma je pro práci významné, ale centrální není.
Nicméně už sám fakt, že naše diplomantka předkládá text té složitosti a úrovně odbornosti, že to vůbec připouští výše zmíněné interpretační varianty, je dostatečným dokladem splnění požadavků s takovou prací spojovaných. CÍL BYL NEPOCHYBNĚ SPLNĚN.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Karolína Jirušková ve svém textu projevila mimořádný tvůrčí potenciál a předložila práci, jejíž náročnost zjevně přesahuje časové disposice vyhrazené v universitním curriculu na psaní diplomové práce: za rok se něco takového stihnout nedá. Diplomantka ovšem jednak navázala na svá starší bádání v herakleitovské bakalářské práci, jednak dokázala zúročit mnoho let soustředěného studia a zájmu o antickou kulturu. Text se tak opírá o široký intelektuální kontext a solidní kulturně-historický rozhled, díky kterým se autorka s jistotou může pohybovat v hloubkách neznalým zapovězených. 
Již první část práce, věnovaná v zásadě svébytnému rozpracování Patočkova výkladu Anaximandrova zlomku B1 a následnému pokusu o harmonizaci s Kočandrlovým fysikalistickým výkladem, dává tušit autorčin potenciál. 
Ve druhé části se diplomantka vrátila ke svému staršímu tématu, které nyní zpracovala jednak v široké diskusi s hlavními zástupci současných badatelských posic, jednak s důrazem na koncept světa jakožto kosmu zejména vztahů, spletených do vzájemné sítě, jejímž – chtělo by se skoro říci holistickým - vyjádřením i klíčem k rozpletení je logos. V této části autorka pracuje s velkým množstvím zlomků, variant jejich překladu a řadou protichůdných interpretací na základě sekundární literatury. 
Třetí část je věnována opět intensivnímu čtení relativně krátké pasáže z parodu Aischylova Agamemnóna. Tato část je zároveň jakousi nenápadnou setrvalou reflexí doposud probrané anaximandrovské i herakleitovské problematiky, k nimž se vrací a zpětně odhaluje vzájemné vazby a jednotné linie problémů. Rekapitulující, ale též hluboce reflexivní závěr poté ukazuje cestu od kosmologie směrem k lidskému jedinci a jeho utrpení, které však, správně vytěženo, odhaluje zpětně kosmos jakožto jednotící pozadí všeho jednotlivého. Spojujícím článkem jeví se v této svébytné interpretaci logos.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formální stránka je zřetelně slabší, než obsahová. Práce působí celkově neuhlazeným, syrovým dojmem: je patrné, že autorka jde po podstatě jako lakónští psi, a příliš se neohlíží po detailech. To je samozřejmě škoda, jedná se stále o školní práci a formální stránka by měla odpovídat akademickým standardům. 
V práci se za prvé vyskytují chybějící nebo vazebně chybné předložky (s. 15, 5. řádek odspodu; s. 19, pozn. 70; s. 21, 11. řádek; s. 29, 8. řádek odspodu … et passim), dále vynechané či s úpravami nesladěné koncovky (s. 29 ř. 1 & ř. 9 odspodu; s. 36 ř. 9; s. 44 ř. 1 … et passim), a dokonce celá chybějící slova ( s. 6 pozn. 5 ř. 5 & ř. 12-tam naopak slovo přebývá; s. 19 pozn. 70-přebývající „autorka“; s. 42 ř. 19). Na několika místech je špatně umístěn odkaz k poznámce pod čarou před, a nikoli podle úzu za interpunkční znaménko (s. 20 ř. 9; s. 22 ř. 4, 8). 
Práce v kontrastu k obsahové hloubce někdy svou formální rozvrkočeností až překvapí: autorka, která si zakládá na klasických studiích, si hned v úvodu dovolí faux pas v podobě zmínky o sekundárních pramenech (s. 7) – nejen že ji to v očích každého klasického vzdělance deklasuje na téměř barbarskou úroveň, ono se jedná o contradictio in adiecto… To vše jsou zbytečné chyby, které prostě v erudované společnosti vyvolávají rozpaky.
Jinou věcí jsou mnohé chyby ve starořečtině. K tomu je zapotřebí poctivě přiznat, že autorka je v současné době patrně jedna ze dvou až tří studentů ZČU, kteří jsou schopni se starořeckým textem in extenso pracovat, a že se tedy jedná o zcela jinou dimensi jak po stránce náročnosti, tak po stránce vhledu a porozumění. Na druhou stranu tam chyby zejména v přízvukování prostě jsou a pokud autorka chce publikovat na této úrovni, musí opět přistoupit k věci s velkou pečlivostí a bezchybně ji zvládnout. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Jedná se o velmi vyspělou práci s mnoha originálními postřehy a celkově autorským pojetím. Autorka zachází se sekundární literaturou s jistotou a s antickými prameny zachází suverénně včetně filologické erudice. Z mého pohledu je práce podstatně silnější či hlubší v první a třetí části, tedy na vlastním poli problematiky osudu, kde autorka předvádí intensivní čtení podle zásad hermeneutické filologie. Prostřední, herakleitovská část, je více extensivní a autorka více času tráví zvažováním různých interpretačních variant známých z mezinárodní diskuse. Jednak se ne vždy daří jasně ukázat, kterou variantu nebo jakou kombinaci variant nakonec diplomantka volí, jednak je komplexní zpracování Hérakleitova ústředního konceptu logu přece jen poněkud vzdálenější a hůře sjednotitelné s tragickým rozvrhem Aischylovým i Patočkovou potenciálně rovněž tragickou interpretací Anaximandra. Nicméně i v komparaci autorka prokazuje svébytný pohled, např. upřednostněním staršího McDiarmidova čtení (s. 47-48).
Slabé stránky – odhlédneme-li od celkově nepečlivého formálního provedení – práce téměř nemá. Jedná se o zjevnou kandidátku na nejlepší diplomovou práci ročníku, zbývá zvážit význam formálních nepřesností…

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1.	Jsou Aischylovi Peršani skutečně tím nejvhodnějším příkladem pozdějších významů slova barbar/barbarský ? (s. 23 pozn. 96)
2.	Na čem se zakládá sebejisté tvrzení, že Hérakleitův spis byl jistě určen ke čtení? Máme snad precedens?
3.	V čem tkví skutečné, principiální limity jazykové interpretace spojení logu a psyché u Hérakleita?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): VÝBORNĚ

Datum: 		17. V. 2012						Podpis: Kryštof Boháček, Ph.D.